Han kommer ikke langt.
Nei...
Hva har du drevet med, Carter? Er du fortsatt våken?
Jeg er midt i en biljakt, så dette bør være viktig.
Det føles så godt å vite at du er der ute og holder oss trygge.
Noe nytt på din kant?
Radioprat fra delstatspolitiet, men de har det under kontroll.
Du er jo snart ferdig, så vi ses når du kommer inn.
Vent litt.
Det ser ut som en full tenåring eller noe.
Ikke vet jeg. Hei der!
Det er litt kaldt å skulle krype helt hjem, kompis.
Avvent.
Hard kveld?
Herregud...
-Hvor skal jeg kjøre ham? -Nærmeste akutt er Marsh County.
Jeg vet ikke hvordan det ser ut etter brannen, men det skal være åpent.
-Hva med Lakeland? -Det tar minst tjue minutter lenger.
Du får avgjøre.
Ring Marsh og si at det er jeg som kommer med ham. Ring dem.
-Kan jeg få litt hjelp her? -Bev, kom hit med en båre!
-Har ikke sentralen ringt? -Ingen har ringt.
-Bev, kan du ta føttene? -Jeg har ham.
En, to, tre!
Sånn, ja. Hvordan går det? Hører du meg?
-Hva har skjedd, Danny? -Han blør, Bev.
Vi skal ta hånd om deg. Han må inn til dr Powell.
Hei.
-Hva skjer der? -Hvem vet? Jeg får ikke gjøre noe.
Her har vi en bra en: avrivningsskade.
-Det er et bilde. -Herregud...
Statistisk er det mer trolig at man dør på sykehus enn noe annet sted.
-Kult. -Skal jeg sette kateter på deg?
-Er du egentlig sykepleier? -Under opplæring.
Det høres kjempekult ut, men jeg vil sove nå.
Jeg burde uansett gå. Da trenger du vel ikke denne.
God natt.
-Du vet hvordan man gjør entré. -Ja.
-Hvordan har du det, Maggie? -Jeg har hatt smerter.
Dr Powell sier barnet kan være på vei.
Han herjer vilt der inne, det er sikkert.
Jeg er glad legen ble her. Den brannen raserte alt.
Jeg har ikke råd til å kjøre til byen hver gang ungen sparker.
Hold opp, bestefar.
Nei, slipp meg!
-Slipp meg! -Ro deg ned.
-En gang til. En sprøyte til. -Ta det rolig og pust.
-Greit. -Jeg kommer ikke til å savne dette.
-Har du kontroll, Richard? -Han er stygt skadet.
Vi har ingen ID-bånd igjen, men han heter James.
-Hvor ille er det? -Han samarbeider ikke.
Sedativet vil la oss fastslå tilstanden hans,-
-men vi har begrenset med ressurser. Alt er pakket ned før flyttingen.
Han er ikke fremmed for sprøyter. Hvor fant du ham?
Han blødde på meg!
Kim, jeg vet du ikke ville hit, men du skal pakke ned journaler.
Det finnes noe som kalles datamaskiner nå.
Putter datamaskiner journaler i esker?
Takk skal du ha.
Så gammeldags...
Du trenger nok noe kraftigere for å få vekk den flekken.
Nei da, det... Glem det.
-Jeg kan vaske klær selv. -Du store.
-Jeg tok med kaffe. -Herlig. Jeg har lett etter den.
Den er min nå, så ikke innbill deg noe.
-Du oppfører deg hyggelig. -Det er fint å se deg.
-Unnskyld, forstyrrer jeg? -Nei.
Nei, jeg skal sjekke at Bev ikke har myrdet praktikanten min. Vi ses.
Gjesten vår sover nå.
Han er ikke hardt skadd, men det vil ta tid før du kan snakke med ham.
Vær varsom med Allison.
Hun prøver fremdeles å akseptere det som skjedde.
Som du vet finnes det ikke noe verre enn å miste et barn.
Da vi mistet Sarah, mistet jeg grepet.
Det gikk lang tid før jeg kunne gå videre.
-Man må bare kjempe videre. -Ja.
Beverly, er alt i orden?
Herregud...
Hva faen gjør du, Bev?
-Dette er ikke mitt ansikt. -Hva? Bev!
Ikke gjør det. Legg ned saksen og se på meg!
-Bev, slutt! -Det er ikke meg.
-Ikke gjør det . Bev... -Kan du hjelpe meg?
Bev, stans.
Nei, Beverly! Stans!
Shit...
Daniel!
Daniel, hva...
Hva har du gjort? Kim, ut herfra.
Cliff! Jeg var jo nettopp her!
Hun kom mot meg.
Var det et skudd? Herregud, hva skjedde?
Beverly angrep Daniel og Robinson-fyren.
-Jeg må rapportere det. -Ro deg ned.
-Jeg må fortelle dem det. -Kan du ringe fra kontoret?
-Hvordan føler du deg? -Bra.
-Rolig. Du kan ha fått et anfall. -Nei da.
-Ikke reis deg hvis du er svimmel. -Sett deg.
-Jeg må rapportere det. -Nei, ta det rolig.
-Det er en politimann her. -Hva? Hvor lenge var jeg bevisstløs?
-Ikke lenge. Han var allerede på vei. -På grunn av mannen du kom med.
Politiet vil nok snakke med deg. Vi bør flytte deg til et rom.
Du har nettopp opplevd en traumatisk hendelse.
Du er like sta som din far. Du må ta dette på alvor.
-Jeg gjør det. Det går bra. -Greit.
Daniel...
-Mitchell. -Der er du jo.
Hva skjedde? Du sa du fant dem sammen?
Ja, han var død da jeg kom...
...og hun angrep meg med en saks.
-Hvorfor kom du så raskt? -Fyren i det andre rommet.
-Hva med ham? -Et blodbad tre mil lenger nord.
Det ser ut som et slaktehus.
Vi undersøkte ham og mesteparten av blodet var ikke hans.
Han har flere narkodommer. Jeg tror han ga sykepleieren noe.
-Jeg har låst ham fast til sengen. -Han har vært bevisstløs.
Nå er jeg her. Jeg tar meg av dette.
-Jeg må ta våpenet ditt. -Greit.
Din far var en god politimann. Hva ville han sagt hvis han så dette?
Vi må få oversikt over alle. Hvem andre er her?
Dr Powell og Kim. Og Ben og Maggie. Hun er gravid.
-Herregud, for et rot. -Er det greit om jeg rapporterer det?
-Greit. -Takk.
Jeg kommer ikke gjennom her, Mitchell. Jeg prøver i bilen.
Oppfattet.
Sentralen, dette er Carter fra Marsh County.
Sentralen, Carter fra Marsh County. Jeg trenger forsterkninger.
Faen!
Hei!
Hva holder du på med?
Shit!
-Hjelp! -Dan!
-Richard! Han mister mye blod. -Hold trykk på såret.
-Se på meg, Dan. -Kim, nål, tråd og morfin!
-Hørte du hva jeg sa? -Kim, hva gjør du?!
-Kom hit, for faen! -Dette går bra. Fortsett å puste.
Hold et jevnt trykk med begge hendene og hold ham våken.
-Flink gutt. -Ikke la ham lukke øynene, Kim!
Hold deg våken, Daniel.
Hei...
Daniel?
-Blødningen er stanset. -Takk og pris.
-Hun hadde på seg dette... -Ta det med ro.
Ikke prøv å reise deg ennå.
-Hva skjedde der ute? -Gi ham et øyeblikk.
De har omringet bygget, men prøver ikke å ta seg inn.
-Hvem er de? -Jeg vet ikke.
-Jeg lyktes ikke i å få kontakt. -Ikke jeg heller.
Vi burde flytte alle inn. Hvem vet hva de vil?
Kanskje vi kan barrikadere dørene, eller få hjelp på et annet vis.
Pokker. Jeg glemte ham.
Hei! Hva pokker?! Herregud!
Gjør noe! Skyt den! Skyt!
Gjør noe! Skyt den! Hjelp meg!
Hjelp meg! Herregud! Hjelp meg!
Hva er det der?
Jeg tror det var Beverly.
-Hva var det der? -Vi må dra.
-Det er ikke noen god idé. -Vent! Hva med galningene utenfor?
Vi har annet å bekymre oss for. Mitchell! Vi henter bilene.
-Hva var det? -Bort fra dørene. Han har gevær.
Slipp det!
-Slipp det! -Drit og dra.
-Hold deg unna! -Ta det rolig!
-Ro dere ned, alle sammen. -Hold deg unna!
Ro deg ned.
Legg fra deg geværet. Nå må alle roe seg ned.
-Richard! -Ingen fare.
Ikke dra henne inn i dette. Det hjelper ikke.
Hør på meg. Gi meg kniven, så går alt bra.
-Dette hjelper ikke. -Hva skal jeg gjøre?!
Ikke vær redd. Han kommer ikke til å skade deg.
-La meg hjelpe deg. -Jeg dreper henne!
-Nei! -Richard! Kim, kom hit!
Jeg har ham!
-Se på meg. -Jeg nekter å dø her!
Ingen vil være her lenger enn nødvendig.
Han skal ikke noe sted.
Tror du jeg er en forbanna idiot?
Hva var det der?
-Alt kommer til å gå bra. -Bli hos henne.
Mitchell!
Nei!
Hold deg unna!
Herregud...
-Inn på kontoret! -Kim, hjelp dem.
Inn på kontoret. Ikke protester.
-Du må si hva det var! -Jeg vet ikke! Gå nå.
-Vent, hvem er du? -Hold deg unna.
Ro deg ned. Bare fortell hvem du er.
-Jeg vil ha ham. -Vi er enige om at vi må ut herfra?
-Deres personlige... -Nei!
Hold deg unna! Slutt.
Ingen skal noe sted, forstått?
Vi vet ikke noe om dette stedet.
Hvis du førte oss hit kan vi ikke stole på dem.
Ikke gjør det. Kan du få ham til å slutte?
Han kan ikke svare deg. Vis henne!
Det gjorde de siste personene han stolte på.
-Du tar feil, du kan stole på oss. -Det tviler jeg på.
-Vent! Vær så snill. -Få bort hendene!
Det er ingen fare. Ro deg ned.
-Vil du gå gjennom alt igjen? -Tro meg, vi aner ikke hva som pågår.
Det vokste ting ut... Du så det også! Hva var det?
Vi kan brenne ned resten av stedet, med dem i det.
Vi har ikke gjort dere noe.
Jeg har en gravid jente som må i sikkerhet.
Tuller du? Har du sett ut? Det er ikke noe sted å dra.
Man hører signalhornene lang vei. Noe lokker dem hit.
-Hva? Hvem er de? -Hvordan skal jeg vite det? Spør dem!
Den har allerede våknet en gang. Jeg vil ikke se den gjøre det igjen.
Vi har et problem. Maggie.
-Jeg ante ikke hva jeg skulle gjøre. -Hei, vennen.
-Skal vi dra herfra? -Ikke riktig ennå.
-Kan du slukke den der? -Å...
-Denne? -Ja. Slukk den.
Vi må alle beholde roen.
-Tull! Vi burde ha dratt allerede. -Nå må dere våkne her.
Tror dere at dere har en sjanse hvis det finnes en til der ute?
Hvem skal stanse den? Bestefar? Tenåringsludderet?
-Kom an! -Rolig nå.
-Vi kommer til å dø. -Nei, ikke vi. Dere kommer å dø.
Jeg lar ikke det skje.
-Ja da. -Bra.
-Hva er det du driver med? Ro deg. -Han får ikke stresse henne opp.
-Hva foregår der borte? -Veene er fortsatt spredte.
Men hun har vondt i magen, og det er et dårlig tegn.
-Hva betyr det? -At vi ikke kan flytte henne.
Det kan forverre tilstanden.
Jeg vil ikke utføre keisersnitt her, men hvis ikke kan barnet dø.
-Jeg må til utstyrsrommet. -Alene? Det kommer ikke på tale.
Det var ikke et spørsmål. Vi må ta oss av dette nå.
Vi vet ikke hva som er der ute, og vi kan ikke forsvare oss.
Dessuten ser de to galningene på oss som gisler.
-Jeg gjør det. -Nei, det gjør du ikke...
-Hvis dette er på grunn av barnet... -Det handler ikke om oss, Dan!
Hvis jenta blir dårligere, kan barnet dø.
Prøver jeg å ta ut barnet uten bedøvelse, kan hun dø av sjokk.
Daniel, se på meg...
Greit. Faen.
Men du får ikke gå alene. Lov at du venter på meg.
-Ok. -Greit.
Kan jeg komme bort?
Hverken jenta eller barnet har det bra.
Vi må hente noen greier for å hjelpe henne.
-Hva har det med oss å gjøre? -Jeg har en hagle i bilen.
Og ammunisjon.
Vi slåss oss nettopp inn hit. Jeg har ikke tenkt å sprade ut igjen.
Greit. Men vi sitter i samme båt.
Du har en rifle uten kuler og noen bedritne brannøkser.
Den står rett utenfor, og vi kan gjøre det raskt.
Greit. Men vi risikerer ikke livet for deres skyld.
-Henter vi hagla, er den vår. -Absolutt.
-Så absolutt. -Greit.
-Sa du ikke den sto rett utenfor? -Hva faen...
-De er der fremdeles. -Ja, men hva venter de på?
Vi skynder oss.
Geværet er låst fast i forsetet.
Jeg må låse det opp. Hent all ammunisjonen i bagasjerommet.
Ikke få noen lyse påfunn.
Vent. Pokker ta...
-Tenk om de ikke kommer tilbake. -Daniel vet hva han gjør.
Det kommer til å gå bra.
Jeg skulle ikke engang vært her. Jeg skulle snudd pasienter i Lakeland.
-Fanden ta dette stedet! -Nå er du her. Aksepter det.
-Hvordan har du det? -Det gjør vondt.
Hva kommer til å skje med babyen?
Hør her. Du og babyen kommer til å klare dere.
Det lover jeg.
Kom igjen...
Pokker...
Hva driver du med der inne?
Hva er det som foregår der inne?
Tiden er ute, vi må dra!
Kom igjen, for faen!
-Skynd deg! -Se opp!
Jeg beholder geværet.
Dette stedet holder ikke noe ute.
Herregud...
-Pokker. -Hva skjedde?
-Hvor er Allie? -Hun henter medisin til Maggie.
-Hvor da? -Medisinrommet.
-Hun sa det ikke er noe farlig inne. -Er dere over hodet i samme bygning?
Kan du bli her og ta hånd om dem? Kan du bli med meg?
Han klarer seg. Han har vært med på verre.
De drepte familien hans. Jeg reddet ham i grevens tid.
-Og du da, mystiske mann? -Pass dine egne saker.
Idiotisk av henne å løpe av gårde alene.
Du kan sikkert gi meg juling, men nå har jeg nok med å hate kona.
Så vær grei og hold kjeft.
Det er Mitchells pistol.
Herregud...
Hva var det?
LIKHUSET
Hei, Daniel.
-Hvem er det? -Du så noe.
Jeg kjente det da du våknet. Men hva var det?
Jeg kan vise deg mer hvis du vil.
-Hei, Richard. -Det er sikkert vanskelig å forstå.
Beverly syntes også det,-
-men jeg forsikrer om at mine hensikter er gode.
Vær så snill... Fortell hva du har gjort.
Richard?
Richard, si det. Si det!
Du prøver så hardt å følge i din fars fotspor, Daniel.
Vil du virkelig følge ham dit han har gått?
Jeg forstår hvor desperat man kan bli av å miste noen.
Natten da du kom med Allison, krafset livet i henne etter å komme ut.
Å miste min datter forandret meg.
Men jeg gjør det jeg må for å rette opp i det.
Du kommer snart nok til å forstå.
Jeg ber deg, fortell hvor Allison er.
Si det! Si hvor hun er!
Ikke vær redd, Daniel. Jeg skal hjelpe henne.
Jeg skal hjelpe dere alle sammen.
-Dette er galskap. Ikke forlat oss. -Vi har ikke noe valg.
Allison er den eneste som kan ta hånd om Maggie.
Disse fungerer fremdeles. Vi blir ikke lenge borte og skal ikke langt.
-Det gjør så vondt... -Jeg kan ikke dette!
-Vær så snill! -Hør på meg!
Vi skal hente Allison. Du må holde ut så lenge.
Tenk om de kommer seg inn?!
De vil ikke inn. De prøver å hindre oss i å gå ut.
Det er alt jeg har. Håper du kan å bruke den.
Og den står der, sånn i tilfelle.
Jeg håper du vet hva du gjør.
-Da går vi. -Tror du det blir så enkelt?
Har du noe å si, så si det, din selvgode drittsekk!
-Vet du hva som er der nede? -Nei.
Men jeg vet om en som kanskje gjør det.
-Hei, meth-gutten! -Shit...
-Bra, du husker oss. -Nei, jeg har ikke gjort noe.
-Ti stille. -De har tenkt å drepe meg!
-Du bør høre spørsmålene mine. -Ikke gjør det!
-Velg en finger. -Du har jo ikke spurt om noe ennå!
-Du skal vite at jeg mener alvor. -Jeg tror deg!
Vet du noe som kan beskytte oss? Som kan hjelpe oss til å overleve?
-Det er den forbanna legen! -Det vet vi allerede.
-Vi har ikke tid! -Sett i gang.
Nei, det er han! Jeg drepte ham!
Han er ikke død nå. Hvordan er det mulig?
Hva? Herregud...
Nei...
-Se på meg! -Herregud!
Slutt! Hør på meg.
-Hvordan kan han leve? Hva er han? -Jeg vet ikke!
-Hugg av hånden. -Nei, vær så snill! Jeg vet ikke!
Jeg traff ei jente på veien som kunne fikse meth,-
-så jeg fulgte etter henne til det der stedet.
Hva slags sted?
Et gammelt gårdshus, midt i ingensteds.
En av junkiene så fryktelig ut, som om de hadde drept folk en stund.
Han ga oss dop. Han så på mens vi hadde sex i "kirken".
Sier du at Richard var en slags religiøs sexgalning?
-Tull. Vi har kjent ham i årevis. -De var kledd slik.
En hel gjeng, kledd slik.
De drepte og ofret og tvang oss til å se på!
-Snakker du om djeveldyrkelse? -Nei. Jeg tror ikke på djevelen.
Men jeg tror på dette. Han forvandlet folk. Jeg så det!
-Takk. -Ikke noe å takke for. Du blir med.
Vi skal hilse på din venn i kjelleren.
Er dere gale? Dere har sett hva han kan gjøre. Vi må dra!
Å ja? Se der. Vær så god.
Dette er selvmord.
-Dere er like gale som dem! - Ja, kanskje det.
Her nede.
Det ser ut som stedet snart raser sammen.
-Hører du meg? -Klart og tydelig.
Trappen til kjelleren ligger på baksiden.
Mottatt.
Se, noen har vært her.
-Kim, hvor skal vi? -Døren bør være rett frem.
Jeg ser ingen dør, bare korridorer. Er du sikker på det er riktig sted?
-Han gikk ned feil trapp! -Det er bare én trapp.
Jeg vet hvor de skal.
Hallo? Carter?
Best for deg at du ikke leder oss i en felle.
Hva skjer?
Har dere funnet den?
-Finnes det enda en kjeller? -Nei, hva snakker du om?
-En trapp som fører nedover. -Hva?!
Carter, hører du meg?
Vi må snu.
Jeg kan ikke be dere bli med ned dit. Forstår dere?
Hva foregår?
Ingenting. Vi skal gå ned trappen.
-Meth-huet. Du går først. -Særlig.
Det var ikke et spørsmål.
Gå sakte.
Bare la være. Du kan ikke røre deg.
-Richard? -Vær tålmodig. Jeg er nesten ferdig.
Jeg så at du døde.
Jeg ante ikke at det ville føles slik.
Alle årene jeg har operert folk.
Åpnet dem opp og sydd dem sammen igjen.
Det er en eiendommelig følelse.
Ikke smerte. Snarere en befrielse.
-Hvorfor... -Ti stille, er du snill.
Dette er uutforsket mark.
En sjanse til å studere min egen forvandling.
Jeg forstår at du er usikker. Men la meg få spørre deg:
Har du aldri ønsket å redde noen som ikke kunne reddes?
Koste hva det koste vil.
Å miste Sarah ødela meg.
Men det drev meg også mot en løsning.
Du aner ikke hva man kan finne hvis man bare leter.
Det lukter som en grav.
-Jeg har sett dette stedet før. -Stedet vi renset var fullt av dette.
Han tvang oss til å se på ting. Det verste jeg noen gang har sett.
Vi fant rom fulle av lik i kjelleren.
Noen lå på et bord, som om de utførte operasjoner der.
-Halvt forvandlet til en sånn greie. -Nei, verre enn som så.
Som et mareritt.
Herregud... Det er ikke virkelig.
Det er ikke virkelig...
Det er en labyrint.
Carter!
-Er han her? -Ja da.
-Han må være her for fødselen. -Jeg er her, vennen.
Det kommer til å gå bra.
Du er heldig som har en bestefar som bryr seg. Min bare kjefter og røyker.
-Hjelp henne! -Greit, vent!
Kanskje kodein fungerer. Maggie, ro deg ned.
Jeg fikser dette. Jeg skal gi deg noe som vil føles kjempebra.
Smerten vil forsvinne. Bare vent litt.
Hold henne stille.
Snart er den inne. Sånn...
-Det går bra. -Alt er bra.
-Herregud... -Flott.
Jeg går ikke inn der. Dere får bare skyte meg.
-Her har vi det. -Hva da?
Jeg setter pris på entusiasmen din, men vi må tenke gjennom dette.
Dette er en tabbe.
Kom hit, drittsekk.
Vet du hvor man drar når man dør? Det gjør jeg.
Man reiser videre, gjenfødd som noe annet. En larve som blir en møll.
Hittil har jeg bare lyktes i å fange møllen i kokongen.
Kroppen må selvfølgelig tilpasse seg.
Vi er ikke bygd for slikt.
Jeg erkjenner at jeg begikk feil til å begynne med.
Noen av de tidlige feiltrinnene er fremdeles her nede hos oss.
Faktisk forårsaket de brannen som ødela sykehuset.
Du skjønner... De ønsker å dø,-
-men jeg tillater det ikke.
Ikke gråt, Allison. Jeg skal hjelpe deg.
Dette er slutten på syklusen av liv og død.
Vil du virkelig ha denne verden som tok din sønn?
Vet du hva som skjedde ditt ufødte barn den kvelden?
-Nei, vær så snill.. -Knute på navlestrengen.
Merkelig, ikke sant? Livlinen mellom deg og ditt barn-
-ble strammet som en renneløkke da det kjempet for å komme ut.
Til slutt kunne det ikke kjempe mer.
Naturens meningsløshet.
Jeg kan stoppe det. Dette er det første steget.
En sann oppstandelse.
Jeg mistet min datter til avgrunnen,-
-men i natt kaller jeg henne tilbake.
Richard, jeg ber deg. Ikke gjør dette.
Det er allerede gjort.
Du er så vakker, Allison.
Du kommer til å bli noe helt utenom det vanlige.
Det er et slaktehus.
-Få bort dem vekk fra meg! -Hold kjeft!
-Jeg burde ha drept deg i huset. -Ta dere sammen.
-Hjelp! -Skjerp deg!
-Går det bra med henne? -Hun føles varm.
-Herregud, gjør noe! -Jeg fikser det!
Vent litt...
-Skjerp deg. -Se deg rundt.
Jeg sa jo at dette var en tabbe. Han vet noe.
Vi trenger dere.
-Den er i hodet hans! -Hold kjeft!
Slutt!
Vi er i helvete...
Hold henne stille!
Alt kommer til å gå bra.
Hovedinngangen!
Hvor skal du? Vent!
-Jeg kan ikke! -Du må!
Vi kommer til å dø!
Gjør det du må! Jeg holder de jævlene unna.
-Kanskje dreper jeg henne! -Du må gjøre det!
-Du er hennes eneste håp. -Nei...
-Vær så snill! -Jeg kan ikke!
Jeg ber deg, gjør det!
Herregud!
Hvorfor gjorde du det?
-Tiden er endelig inne. -Hvordan kunne du? Barnet ditt...
Dr Powell er en stor man. Jeg er heldig som får bære hans barn.
Det er alt som betyr noe.
Ikke vær redd. Alt vil bli annerledes nå.
Kom deg vekk fra meg!
Faen!
Lille barn, bare vent...
Bare vent...
Hva må jeg gjøre?
Bare vent.
Dette er din feil.
Dette er din feil!
Jeg var ikke der. Du skulle ha beskyttet dem!
Mor vil at vi skal bli...
Jeg sa du skulle passe på dem. Vi må bli her...
Du skulle ha beskyttet dem!
Bli her...
Unnskyld.
Hva er dette...?
Carter, Carter...
Hvor er du?
Hold kjeft, hold kjeft...
Hold kjeft...
Å, nei...
Daniel...
Daniel?
-Allison... -Hvor er du?
-Jeg er redd. -Allison, jeg er her.
Se på meg. Alt er i orden.
Jeg kjenner at det er på vei.
Hold om meg.
-Jeg trenger deg. -Jeg skal ikke gå.
Daniel.
Jeg vet hemmeligheten din. Jeg leste den i ansiktet ditt.
Kvelden da Allison mistet barnet deres.
Jeg så lettelse.
-Hva har du gjort? -Jeg har gitt henne det hun ville ha.
Hun er mor nå. Er hun ikke vakker?
Daniel... Bli her...
Ser du, Daniel?
Fortell hva du ser.
Jeg ser et monster...
...som tror han er Gud.
Du skuffer meg. Til tross for alt jeg har vist deg-
- så forstår du likevel ikke. -Nei.
-Nei, du har rett. Det gjør jeg ikke. -Jeg nekter å la døden være slutten.
Jeg trosser Gud. Det finnes ting som er mye eldre. Eldre enn tiden.
-Og de har velsignet meg. - Gratulerer.
Hele livet har jeg kjempet mot døden, men nå forstår jeg.
Jeg må omfavne den.
Jeg skal få min vakre datter tilbake. Jeg trenger bare en siste ting.
Kom, følg meg.
De andre har samlet seg for å bevitne min datters gjenfødelse.
Mine disipler, klar for sin egen forvandling.
Du kommer selv til å få oppleve det. Men først må du dø for meg,-
-som din far og sønn før deg.
Du har vært så flink, min kjære.
Følg med nå. Du blir mitt publikum.
Se avgrunnen åpne seg for meg.
Kom og velsign mitt barn.
Plasser min datter i dette karet.
Ja, gi deg til henne...
La henne komme til meg.
Det er hun. Ser du?
Pass opp!
Gjør det!
Gjør det...
Vi kommer alle til å bli reddet.
Alt har ledet frem til dette, vår acanthiosis.
Jeg kan se det for meg.
Kosmosets uendelige maskineri.
Det er så vakkert.
Ikke kjemp imot, Daniel.
Jeg kan gi deg Allison.
Det er vel det du vil?
Hun venter på deg.
Du må bare slippe taket, så får dere være sammen.
Flink gutt.
Dette er ikke slutten.
Jo...
Jo, det er det.
Er det over?
Tekst: Embla Skjong Bjørnerem www.btistudios.com